Najprej v življenju dotik prepoznaš,
ko mati te prvič objame.
Na prstke navijaš kodre ji las
ljubezni te nihče ne vzame.
Z leti prijatelje mnoge spoznaš
v pozdrav stisneš njihovo dlan.
Potem pa naenkrat kot strela z neba
njen bežen pogled te prevzame.
Dotikaš se lica, dotikaš se las
in prvič zbudi se ljubezen.
Roka počasi spoznava roko
vsak je dotik lep kot pesem.
Potem pride ohcet, deteta jok
počasi gradimo svoj svet.
Leta so tekla, otroci odšli,
a nama ostal Je ljubezni dotik.
Nekoč kar naenkrat zlate lase
prepredel nekdo je s sivino.
A tvoje roke kot po čudežu so
ohranile nežno toplino.
So leta minila in vsak tvoj dotik
tako mi je ljub in poznan.
Vse enkrat mine, a nekaj drži
za vedno bo najin ljubezni dotik.
Ko bom nekoč za vedno odšel drži me s toplo roko.
V tvojem dotiku sta sonce in smeh plaval bom pod nebo
Najino zgodbo, ljubezen srca mladim sva dala
in res verjamem, da v njih bo živel ljubezni dotik.
![](https://www.besedilo.si/wp-content/themes/besedilo/img/Igram-si.jpg)